![brics-dragon](https://www.disput.blog/wp-content/uploads/2024/01/brics-dragon.png)
Grafika: Disput
Čína, Rusko a Írán posunou boj za rovnější a spravedlivější systém na další úroveň, píše Pepe Escobar.
Na prahu roku 2024 budou vývoj propojené Eurasie určovat čtyři hlavní trendy.
- Finanční/obchodní integrace se stane normou. Rusko a Írán již své systémy přenosu finančních zpráv integrovaly, čímž obešly systém SWIFT a obchodují v riálech a rublech. Rusko-Čína již vypořádávají své účty v rublech a jüanech, čímž spojují obrovské čínské průmyslové kapacity s obrovskými ruskými zdroji.
- Hospodářská integrace postsovětského prostoru, směřující do Eurasie, nebude probíhat převážně prostřednictvím Eurasijské hospodářské unie (EAEU), ale bude propojena se Šanghajskou organizací pro spolupráci (SCO).
- V srdci Heartlandu[1] nedojde k žádnému významnému prozápadnímu pronikání: středoasijské „stany“ budou postupně integrovány do jednotné euroasijské ekonomiky organizované prostřednictvím SCO.
- Střet se ještě více vyostří a proti sobě se postaví hegemon a jeho satelity (Evropa a Japonsko / Jižní Korea / Austrálie) proti euroasijské integraci reprezentované třemi špičkovými zeměmi BRICS (Rusko, Čína, Írán) plus KLDR a arabským světem začleněným do BRICS10.
Na ruské frontě stanovil pravidlaČesky nenapodobitelný Sergej Karaganov: „Neměli bychom popírat své evropské kořeny, měli bychom s nimi zacházet opatrně. Koneckonců, Evropa nám toho hodně dala. Ale Rusko musí jít kupředu. A kupředu neznamená na Západ, ale na Východ a na Jih. Tam je budoucnost lidstva.“
A to nás přivádí k Drakovi – v roce Draka.
Maovy a Dengovy plány
V roce 2023 přepravily čínské železnice neuvěřitelných 3,68 miliardy cestujících, což je historický rekord.
Čína je na nejlepší cestě stát se do roku 2030 světovým lídrem v oblasti umělé inteligence. Technologický gigant Baidu například nedávno uvedl na trh robota Ernie Bot, který konkuruje ChatGPT. AI v Číně rychle expanduje v oblasti zdravotnictví, vzdělávání a zábavy.
Klíčem je efektivita. Čínští vědci vyvinuli čip ACCELČesky – schopný provádět 4,6 biliard operací za sekundu ve srovnání s čipem A100 společnosti NVIDIA, který dává výkon 0,312 biliard operací za sekundu v oblasti hlubokého učení.
V Číně každoročně vystuduje o milion studentů STEM[2] více než v USA. A to zdaleka nejen v oblasti umělé inteligence. Asijské země se v přírodovědných a matematických soutěžích vždy dostávají mezi 20 % nejlepších.
Australský institut pro strategickou politiku (ASPI) je možná mizerný v geopolitice. Ale alespoň prokázal veřejnou službu a uvedl národy, které mají ve 44 kritických technologických odvětvích na planetě vedoucí postavení.
Na prvním místě je Čína, která vede v 37 odvětvích. Spojené státy vedou v 7 odvětvích. Všichni ostatní vedou v nula odvětvích. Patří mezi ně obrana, vesmír, robotika, energetika, životní prostředí, biotechnologie, pokročilé materiály (advanced materials), klíčové kvantové technologie a samozřejmě umělá inteligence.
Jak se tam Čína dostala? Dnes je docela poučné vrátit se ke spisu Maurice Mesnera z roku 1996: Deng Xiaoping era: An Inquiry into the Fate of Chinese Socialism, 1978-1994.
Nejprve je třeba vědět, co se stalo za Maa:
„Od roku 1952 do poloviny sedmdesátých let rostla čistá zemědělská produkce v Číně průměrným ročním tempem 2,5 %, zatímco v nejintenzivnějším období industrializace Japonska (1868-1912) činila tato hodnota 1,7 %.“
V celé průmyslové sféře stoupaly všechny ukazatele: výroba oceli; uhlí; cementu; dřeva; elektrické energie; ropy; chemických hnojiv. „V polovině 70. let 20. století Čína vyráběla také značné množství proudových letadel, těžkých traktorů, železničních lokomotiv a moderních zaoceánských lodí. Lidová republika se také stala významnou jadernou mocností, doplněnou mezikontinentálními balistickými raketami. První úspěšný test atomové bomby se uskutečnil v roce 1964, první vodíková bomba byla vyrobena v roce 1967 a v roce 1970 byla na oběžnou dráhu vypuštěna družice.“
Může za to Mao: do poloviny 70. let 20. století proměnil Čínu „z jedné z nejzaostalejších agrárních zemí světa v šestou největší průmyslovou velmoc“. Ve většině klíčových sociálních a demografických ukazatelů vycházela Čína příznivě ve srovnání nejen s Indií a Pákistánem v jižní Asii, ale také se „zeměmi se ‚středními příjmy‘, jejichž HDP na obyvatele byl pětkrát vyšší než čínský“.
Všechny tyto průlomy připravily půdu pod nohama Dengovi: „Vyšší výnosy dosažené na jednotlivých rodinných farmách v rané Dengově éře by nebyly možné, nebýt rozsáhlých projektů zavlažování a protipovodňové ochrany – přehrad, zavlažovacích děl a říčních hrází – vybudovaných kolektivizovanými rolníky v 50. a 60. letech 20. století.“
Samozřejmě docházelo k deformacím – protože Dengovo tažení vytvořilo de facto kapitalistickou ekonomiku ovládanou byrokratickou buržoazií: „Jak tomu bylo v historii všech kapitalistických ekonomik, státní moc se na vytváření čínského trhu práce výrazně podílela. V Číně hrál vysoce represivní státní aparát obzvláště přímou a donucovací roli při komodifikaci práce probíhající s rychlostí a v rozsahu, jaké v historii nemají obdoby.“
Zůstává nevyčerpatelným zdrojem diskusí, do jaké míry vyvolal tento úžasný ekonomický Velký skok za Dengovy vlády katastrofální sociální důsledky.
Říše kakistokracie
Vzhledem k tomu, že Siova éra toto téma definitivně řeší – a snaží se ho vyřešit –, komplikují ho ještě víc neustálé zásahy notoricky známých „strukturálních rozporů“ mezi Čínou a Hegemonem.
Politicky korektní hrou číslo jedna v celém Beltwayi[3] je hanobení Číny – a to se v roce 2024 určitě vymkne kontrole. Za předpokladu debaklu demokratů v listopadu příštího roku lze jen stěží pochybovat, že republikánské prezidentství – ať už s Trumpem, nebo bez Trumpa – rozpoutá studenou válku 3.0 nebo 4.0, přičemž hlavní hrozbou nebude Rusko, ale Čína.
Dále se blíží volby na Tchaj-wanu. Pokud v nich zvítězí kandidáti podporující nezávislost, napětí exponenciálně vzroste. A teď si představte, že by se k tomu přidal zběsilý sinofob v Bílém domě.
I když byla Čína vojensky slabá, hegemon ji nedokázal porazit ani v Koreji ani ve Vietnamu. Šance, že by Washington porazil Peking na bojišti v Jihočínském moři, je nyní menší než nulová.
Americký problém je uzavřen v Dokonalém Víru.
Tvrdá a měkká moc Hegemona se s blížícím se obrovským ponížením NATO na Ukrajině propadla do černé prázdnoty, k čemuž se přidala spoluúčast na genocidě v Gaze.
Zároveň bude velmi tvrdě zasažena globální finanční moc hegemona, protože strategické partnerství Ruska a Číny řídící BRICS 10 začíná globálnímu Jihu nabízet docela životaschopné alternativy.
Čínští učenci svým západním partnerům v neocenitelných výměnách názorů vždy připomínají, že dějiny jsou konzistentním hřištěm stavícím aristokratické a nebo/plutokratické oligarchie proti sobě. Kolektivní Západ je nyní shodou okolností „veden“ nejtoxičtější odrůdou plutokracie: kakistokracií[4].
To, co Číňané správně kvalifikují jako „křižácké národy“, je nyní značně vyčerpané – ekonomicky, sociálně i vojensky. A co hůř: téměř zcela deindustrializované. Ti z křižáků, kteří mají alespoň trochu fungující mozek, pochopili, že „odpojení“ od Číny bude velkou katastrofou.
Nic z toho však nevylučuje jejich arogantní/ignorantskou snahu o válku s Čínou – a to i přesto, že Peking projevil nesmírnou zdrženlivost a žádnou záminku k rozpoutání další věčné války jim neposkytl.
Namísto toho Peking taktiku Hegemona obrací – jako v případě sankcí vůči němu a různým vazalům (Japonsko, Jižní Korea) ohledně dovozu vzácných zemin. Ještě účinnější je koordinovaná rusko-čínská snaha obejít americký dolar a oslabit euro – s plnou podporou deseti členů BRICS, členů Opec+, členů EAEU a většiny členů SCO.
Tchajwanská hádanka
Čínský generální plán je v podstatě nádherný: zlikvidovat „mezinárodní řád založený na pravidlech“ bez jediného výstřelu.
Tchaj-wan zůstane hlavním, dosud nepostiženým bojištěm. Zhruba lze tvrdit, že většina obyvatel Tchaj-wanu si sjednocení nepřeje; zároveň si nepřeje válku, kterou by Američané vyvolali.
V podstatě chtějí současný status quo. Čína nikam nespěchá: Dengův generální plán počítá se sjednocením někdy před rokem 2049.
Hegemon naproti tomu nesmírně spěchá: jde mu o rozděl a panuj, a to stále znovu vyvolává chaos a narušuje nezadržitelný vzestup Číny.
Peking sleduje doslova vše, co se na Tchaj-wanu hýbe, a to prostřednictvím rozsáhlých a pečlivých záznamů. Peking ví, že aby Tchaj-peji směřoval k mírovému prostředí, musí vyjednávat, dokud je s kým.
Každý Tchajwanec s mozkem – a na ostrově je spousta prvotřídních vědeckých mozků – ví, že nemůže očekávat, že by v boji za něj Američané umírali. Především proto, že vědí, že Hegemon se konvenční válku s Čínou neodváží vést, protože by ji prohrál – a to těžce (Pentagon prohrál všechny možnosti). A k jaderné válce také nedojde.
Čínští vědci rádi připomínají, že když byla Říše středu v 19. století za vlády dynastie Čching (1644-1912) zcela rozdrobena, „čínsko-mandžuská vládnoucí třída nebyla schopna vzdát se svých představ o sobě a podniknout nezbytné drakonické kroky“.
Totéž platí i pro dnešní exceptionalisty – i když se řadou salt snaží si svůj vlastní mytologický obraz zachovat: Narcis se utopil v tůni, kterou sám vytvořil.
Dá se předeslat, že rok Draka bude rokem, ve kterém bude vládnout Suverenita. Hegemonistické zuřivé záchvaty hybridní války a jejich kolaborantské vlastizrádné elity budou překážkami, které budou globální Jih neustále brzdit. Přesto se najdou alespoň tři póly, které budou mít páteř, zdroje, organizaci, vizi a smysl pro Univerzální dějiny, aby posunuly boj za rovnější a spravedlivější systém na další úroveň: Čína, Rusko a Írán.
Poznámky a odkazy
Science, technology, engineering, and mathematics / Věda, technologie, technika a matematika
je forma vlády, kterou ovládají ti nejhorší, nejméně kvalifikovaní či nejbezskrupulóznější z občanů.
Jedná se o neologismus z složený řeckého kakistos (κάκιστος; nejhorší) a kratos (κράτος; vláda).
Používá se jako kritické vyjádření o určité konkrétní vládě, spíše než jako politologický pojem.
[VB]
Díky, opravil jsem začátek konference.
Výroční on line konference AE911Truth v sobotu od 22 hodin Středoevropského letního času. Panelistou bude i Daniele Ganser - autor…
Oceňuji komplexnost této informace a zdrojovou bohatost. Já osobně, jako statik jsem se s problémem vypořádal po svém. Udělal jsem…
Kontrola nástrojov manipulácie s verejnou mienkou je veľkým problémom súčasného sveta. P. Durov zatiaľ nikoho nezradil, nemožno vylúčiť, že sleduje…
Spekulacím se meze nekladou. Following the arrest of Telegram CEO Pavel Durov, the United Arab Emirates (UAE) has suspended the…